Hei.
Onko ketään kotona?
Hei. Päivää taloon.
Traileriini tuli pikkuvika, siitä irtosi rengas.
- Et taida olla täältä päin. - En, olen alapuolelta.
- Mitä? - Olen suoraan alapuolelta.
Maapallon toiselta puolelta, Uudesta Seelannista.
Britannian imperiumin eteläisimmästä kaupungista.
Invercargillista, se on yksi maailman kauneimmista kaupungeista.
- Olen Burt Munro. - Burt. Ada.
- Mitä? - Ada.
Tässä tämä kaunotar on.
Tässä toisiaan on vähän paikkailtavaa. Kerron, mitä tehdään.
Pura akseli tuosta vanhasta Fordista. Onneksesi minulla on hitsausvälineet.
- Saamme asennettua uuden renkaan täällä. - Hienoa.
Se on siinä.
Sitten kun olet... Valmis.
- Haluaisin näyttää sinulle jotain. - Niinkö, mitä?
Älä sitä mieti. Näytän kun saat renkaan kuntoon.
- Miksi toit minut tänne? - Haluan näyttää sinulle tämän.
- Minkä? - Tuossa.
Ensi viikolla tulee kuluneeksi 12 vuotta, kun mieheni laskettiin haudan lepoon.
Minä kaipaan häntä. Minä todella kaipaan ukkoani.
- Hän teki aina parhaansa. - Niin teki.
Vertasin miestä aina ruohonkorteen. Hän kasvaa keväällä vahvaksi, terveeksi ja vehreäksi.
Keski-iässä hän kypsyy ja -
kuihtuu syksyllä kuin ruohonkorsi, eikä enää palaa.
Ihan kuten ruohonkorsi. Ajattelin, että kuollut on kuollut.
Ajattelin niin, kunnes kasvoin aikuiseksi.
- Sekö on elämänkatsomuksesi? - Niin kai, -
toisinaan minun iässäni tulee miettineeksi tällaista.
Hyppää! Hyppää!
Sivusuunnassa, typerys!
Herran tähden, etkö ole nähnyt käärmettä?
- En, Uudessa Seelannissa ei ole käärmeitä. - Hyvä jumala, ehkä pitäisi muuttaa sinne.
- Minne se menee? - Halvatun kalistajat!
- Ei kai niitä ole enempää? - Ajattele, -
matkustitko tänne saakka vain kupsahtaaksesi hautausmaalle?
Onko tämä naurun asia?
Naura vain. Ole hyvä vain.
Voi hyvä luoja.
Missä aiot nukkua ensi yönä?
En tiedä, en ole ajatellut sitä.
En tiedä.
Näin outoa unta viime yönä.
Näin unta edesmenneestä kaksoisveljestäni Erniestä.
Unessani hän oli tässä huoneessa ja katseli meitä.
Se kai johtui käynnistämme hautausmaalla.
Luulisin... No niin.
Vanheneminen ei sovi heikkosydämisille.
Voi luoja. Mitä teit selälleni, Ada?
Olen tulossa vanhaksi.
Nousehan tyttöseni keittämään teetä. Minun on lähdettävä tien päälle.
Herätys, Ada. Ethän kuollut nukkuessamme, tyttöseni?
- Keitä minulle kupillinen teetä. - Tule tänne, rakastaja.
Keitän itse.
Burt, lupaa pistäytyä paluumatkalla, -
sillä minulla on aina tarvetta pienelle hyväilylle.
Minä lupasin, kyllä minä tulen.
Vanhalla banjolla soitetaan parhaat sävelet, kuten sanotaan.
- Ja mitä ei käytä, ei voi säilyttää. - Niinpä.
- Nähdään kultaseni. - Onnea Indianin kanssa.
Sinun pitäisi kutsua sitä siipirikoksi.
Nähdään.
Päivää. Voi veljet, kun on kuuma.
Veikkaan lintujen lentävän täällä takaperin, välttääkseen pölyn menemästä silmiin.
- Mitä saisi olla? - Kuppi teetä, kiitos.
- Teetäkö? - Niin, se on paras juoma -
janon sammuttamiseen helteelläkin.
Me emme edes ole nähneet teetä.
Meiltä löytyy olutta, Coca-Colaa ja viskiä.
Siinä tapauksessa otan Coca-Colaa.
Tiesitkö, että tupakointi on pahasta?
- Niinkö? - Niin.
En polta enkä juo. Isäni opetti minut tavoille siinä asiassa.
Hän vastusti tupakointia kuin kuningas Jaakko ensimmäinen.
Taidat olla yhden miehen ristiretkellä.
Niin, yhdet keuhkothan sitä vain saa, joten miksi tuhota ne tuolla moskalla?
- Mistä päin olet kotoisin? - Oletko englantilainen?
En ole kuningattaren vasalli. Olen Invercargillista Uudesta-Seelannista.
- Mistä? - Invercargillista.
I-N-V-E-R-C-A-R-G-l-L-L.
Tavaan sen joskus yhdellä l:llä säästääkseni mustetta.
- Elääkö siellä tuollaisia elukoita? - Kyllä, tosin paljon isompia.
Niitä kasvatetaan suurilla maatiloilla, sarvet leikataan ja -
lähetetään Hong Kongiin. Siellä sarvet jauhetaan ja syödään -
jonkinlaisena potenssilääkkeenä.
- Panee ryhtiä poikaan. - Sinulla voisi olla sille käyttöä, Leroy.
Tyttöystäväsikö?
Vaimo.
Voi pojat.
Oletko kunnossa?
Päätitkö sittenkin jättää Jackielle juomarahaa?
Jos ette voi hyvin, teidän pitäisi käväistä naapurikaupungin sairaalassa.
Selvä.
- Avatkaa ikkuna. - Mitä?
- Mikä on vialla? - Olette pysäköineet lainvastaisesti.
- Olette vaaraksi ohikulkevalle liikenteelle. - Olenko?
- Näyttäkää ajokorttianne. - Selvä.
Tässä.
- Mistä olette? - Uudesta-Seelannista.
Maorit sanovat sitä pitkän valkoisen pilven maaksi. Kiivi-linnun koti.
En välitä, vaikka olisitte Marsista. Tähän ei saa pysäköidä.
- Selvä. - Ette saa pysäköidä tämän tien laitaan.
- Olette pysäköineet lainvastaisesti. - Anteeksi. Sain pienen sydänkohtauksen -
- ja olen vielä toipumassa edellisestä. - Seuraavalla kerralla pysäköikää -
- levähdyspaikalle. - Hyvä on.
Nimeni on Burt Munro. Olen pahoillani tästä.
- Öljy on tarkistettu. - Kiitos.
- Anteeksi. Hei. - Hei.
Ajattelin, että voisinko saada kyydin?
Autoni hajosi, ja yritän päästä Salt Lake Cityyn.
- Menen vain Wendoveriin saakka. - Sekin on parempi kuin ei mitään.
- Tosi kuin vesi. Hyppää kyytiin. - Kiitos paljon.
Menen tapaamaan tyttöystävääni. Hän muutti juuri Losista Salt Lakeen.
- Olen lomalla Namista. - Mitä?
- Vietnamista. - Ai, sieltä.
- Mitä oikein kuljetat? - Nuori mies, se on Indian.
Moottoripyörä.
- Mitä teet Vietnamissa? - Olen mukana operaatio farmikourassa.
- Mikä se on? Maanviljelyäkö? - Ei aivan. Aloitimme ohjelman, -
jossa ruiskutamme viidakkoon kasvimyrkkyä ilmasta käsin, -
jotta Vietkongilla ei olisi piilopaikkoja.
Kutsumme myrkkyä Agentti Oranssiksi. Nimi tulee isoista oransseista tynnyreistä.
Miten homma sujuu?
Olen kotona kahden kuukauden lomalla ja sen jälkeen palaan sinne.
Tämän sodan pitäisi kuulemma olla paketissa noin puolessa vuodessa.
- En malta odottaa, että pääsen pois sieltä. - Muistan vuoden 1914 suuren sodan.
Olin suunnilleen sinun ikäisesi, ja niin meillekin kerrottiin.
Että se olisi pian ohi.
20 miljoonaa kuollutta ja neljä vuotta myöhemmin se jatkui vieläkin.
Ei kuitenkaan niin paha kuin suuri influenssaepidemia.
Se tappoi 21 miljoonaa, ehkä enemmänkin.
Joka päivä, kun lähdin töihin, äitini ruiskutti formaliinia paidalleni, -
ja ehkä siksi se ei tarttunut minuun.
Tai ehkä olin vain onnekas. Ei sitä koskaan tiedä.
- Täytyy koputtaa puuta. - Aivan.
Elämä on hassu asia, sillä koskaan ei tiedä, mitä kulman takana odottaa.
Partasutisi.
Hommansa hoiti.
Se ei selviä.
Nykyaikaa kelmiä.
Burma Shave.
Eikö hän suutele kuin ennen?
Onko hän nähnyt kukon kuin lemmen?
Burma Shave.
Nämä kyltit omistamme -
miehille, jotka vanhoja päiviä ole nähneet ei.
Burma Shave.
Se tarkoittaa meitä. Tai ainakin sinua.
Katsohan tuota. Lehmipojalla on kokoa kerrakseen.
Tulen kanssasi aavikolle. Haluaisin olla paikalla, -
kun näet sen ensimmäistä kertaa. Se on vain kolmen kilometrin päässä.
Hyvä on, kuulostaa hyvältä.
Kaupungissa näyttää olevan paljon ihmisiä nopeusajoviikolla.
Niin näyttää.
BONNEVILLEN KILPA-AJORATA
Tuossa se on, Burt. Käänny tästä vasemmalle.
Bonneville... Uskomatonta.
Olen täällä. Minä tein sen.
Minä tein sen.
Koko ikäni olen halunnut tehdä jotakin suurta.
Jotakin suurempaa ja parempaa kuin kukaan muu.
Tässä se on, Bonneville.
Täällä tapahtuu suuria asioita.
Tajuatko Rusty, että täällä on ajettu nopeampaa kuin missään muualla maan päällä?
Juuri täällä.
Malcolm Campbell teki sen täällä Bluebirdillä.
Ensimmäinen, joka ajoi 480 kilometrin tuntinopeudella -
ja myöhemmin hänen poikansa Donald Campbell oli täällä Proteusilla.
Hän kaatui 560 kilometrin tuntinopeudessa ja jäi eloon kertomaan siitä.
John Cobb oli täällä.
Ensimmäinen, joka ajoi yli 640 kilometrin tuntinopeudella.
Kaikki ne upeat yritykset.
George Easton Thunderboltilla ja -
Mickey Thompson Challengerilla.
Sanon vain, Rusty. Tämä paikka on pyhä maa.
Pyhä maa.
Ja minä pääsin tänne.
No niin, Burt. Tuhannet kiitokset. Etsin sinua ennätystenkirjasta.
Pidäthän huolta itsestäsi siellä Vietnamissa?
- Yritän. - Selvä, kaveri.
- Aja varovasti. Nähdään. - Nähdään.
Luoja.
Jeesus.
- Päivää. - Hei.
- Tästä tulee mahtava päivä. - Niin tulee.
Ei vieläkään tuulta.
Ihanteellinen päivä ajolle.
- Suola on hyvässä kunnossa. - Niin on. Kovaa ja kuivaa.
Täysin tasaista. Ei pehmeitä kohtia.
Ei kuten ranta.
Voin tehdä sen täällä.
Aivan. Tällä viikolla. Sen vuoksi olemme täällä.
- Luoja, onko tuo sinun? - On.
Se on kaunotar.
Menee varmasti kovaa.
- Tuoko on sinun? - Kyllä, se on vanha Indian.
Nimeni on Munro, Burt Munro.
- Toiselta puolelta, Uudesta-Seelannista. - Kaukana kotoa.
Jim Moffatt, San Jose, Kalifornia.
- Mukava tavata, Burt. - Samoin, Jim.
Siirrytään lähtöviivalle. Kilpailu on alkamassa, ja kilpailijat ovat innoissaan.
Tätä autoa ohjaa Jim Moffatt, San Jose, Kalifornia.
Muut kuljettajat ovat...
No niin, jätkät. Viisi metriä vielä.
Mennään.
- Huomenta. - Hei, Burt Munro.
- Mike. - Hei, Mike.
- Ilmoittauduitko jo? - En vielä.
Sinun on irrotettava kori, ennen tekniikkatarkastusta.
- Missä voin ilmoittautua? - Tuolla.
- Kiitos. - Eipä kestä.
- Tämä on nähtävä. - Hei, tulin ilmoittautumaan. Burt Munro.
- Varausnumero? - Mitä?
Varausnumero. En näe numeroanne tässä.
Se on numero 35.
Se on moottoripyöräni kyljessä. Se on onnennumeroni.
Oletteko ilmoittautunut?
En, siksi olen täällä.
Nuo kaksi miestä lähettivät minut tänne. Mike ja joku muu.
Ilmoittautumisaika umpeutui viime kuussa. Ilman varausta ette voi ajaa.
Enkö voi ajaa? Mistä olisin tiennyt, että pitää ilmoittautua ennakkoon?
Olen tullut hemmetin pitkän matkan ajaakseni. Enkä mene minnekään ennen sitä.
Olen tullut Uudesta-Seelannista. Sieltä on pitkä matka.
- Herra, me emme laadi sääntöjä. - Tällainen ei ole yhden päivän tapahtuma.
Säännöt ovat sääntöjä. Hakuaika loppui heinäkuun 31. päivänä.
Asun Invercargillissa. Se on toisella puolella maapalloa.
- Mistä olisin tiennyt tämän kaiken? - Se ei kuulu meille.
Luulin, että voisin vain tehdä aika-ajon.
- Ei minua tarvitse kuuluttaa... - Luulitte väärin.
Jim Moffatt!
Burt täällä, Burt Munro. Tulisitko käymään täällä?
Palaan pian.
- Tarvitsen vähän apua. - Hei, Burt. Mitä nyt?
Nämä sanovat, etten voi ajaa, koska en ole ilmoittautunut ennakkoon.
- Etkö ilmoittautunut? - En tiennyt siitä mitään.
Jim. Tiedät, että säännöt ovat sääntöjä.
- Ilmoittautuminen oli kuukausia sitten. - En tiennyt.
Puhun heille myöhemmin, jos vaikka saisin heidän päänsä kääntymään.
- Veresi on pullottamisen arvoista. - Enpä tiedä.
Puhutaan tästä myöhemmin. Ehkä voitte antaa hänen käydä tekniikkatarkastuksessa.
Saisimme sen pois alta. Siltä varalta, että hän voi ajaa.
Paljon pyydetty.
Niin on.
- Hyvä on. - Selvä. Anna ylpeyden aihetta.
Kiitos paljon. Säikäytitte minut.
- Nämä eivät näytä kilpa-ajorenkailta. - Ne ovat kilpa-ajorenkaat.
Katso näitä hiushalkeamia. Nämä renkaat ovat varmasti 25 vuotta vanhat.
- Mitä pinnalle tapahtui? - Mitä?
- Kysyin, mitä pinnalle tapahtui. - Leikkasin sen pois paistiveitsellä.
- Eihän se muuten olisi kilpa-ajorengas? - Mitä oikein puhut?
Paino pitää saada pysymään renkaassa, muuten kovassa nopeudessa -
keskipakoisvoima irrottaa pinnan, eikö vain?
Panen niihin 4,5 barin ilmanpaineen, jolloin rengas kestää 480 kilometrin tuntinopeuden.
Takaan sen. Nämä ovat kilpa-ajorenkaat, ja minä tein ne.
Ne täytyy vaihtaa. Jouset ovat lehtijousia. Voimmeko hyväksyä sen?
Viimeisin lehtijousi moottoripyörässä on varmasti ollut 1920-luvulla.
- Se on 42 vuotta vanha. - Jarrut näyttävät täysin puutteellisilta.
- Ajattelin ajaa, en pysähtyä. - Nämä jarrut olivat vanhanaikaiset jo 40 vuotta sitten.
- Onko tuo portinsarana? - Ei, se on vanhasta keittiönovesta.
Saanko kysyä, mikä tämä on?
Korkki. Miltä se sitten näyttää? Se on konjakkipullon korkki.
Paino on kaikki kaikessa. Mitä vähemmän painoa, sen kovempi vauhti.
- Missä varjosi on? - Mitä?
- Missä laskuvarjosi on? - En ajatellut hypätä ulos.
- Sinulla täytyy olla turvavarjo. - Minulla ei ole varaa.
- Jos nämä haarukat hajoavat, olemme pulassa. - Minä silloin pulassa taitaisin olla.
- Missä palopukusi on? - Mitä?
Herran tähden, en aio leimahtaa liekkeihin. Käytän aina puvunhousuja tuomaan onnea.
Jos ne kelpaavat vihille mentäessä, ne kelpaavat myös tätä pyörää ajettaessa.
Sullon vain housunlahkeeni sukkiini tällä tavoin -
estääkseni niiden juuttumisen ketjuihin, siinä kaikki.
- Puvunhousut on, entä ylävartalo? - Mitä?
Sinulla on puvunhousut, mutta mitä puet ylävartaloon?
Uuden-Seelannin villasta tehdyn veden- ja palonkestävän mustan villapaidan, -
sekä huopahattuni.
- Huopahattuko? - Niin, suojakypäräksi.
Olet hullu. Sinun täytyy pukeutua vähintään nahkatakkiin.
Jos kaadut suolalle, se on kuin karheaa hiekkapaperia, -
- ja se hankaa pääsi irti hetkessä. - En mahtuisi ohjaamoon, -
jos panisin päälleni jotain paitaa paksumpaa. Siellä on todella ahdasta.
Muinaisjäänne.
- Mitä sanoit? - Muinaisjäänne.
Älä ole nenäkäs. Mikä nimesi on, nuori mies?
McFarlane. Mike McFarlane.
Tunsin erään McFarlanen. Hän myi lypsykoneita Timarussa.
Taidat olla sukua hänelle, koska hän oli todellinen mulkku.
- Sinulla ei ole edes palosammutinta. - McFarlane antoi minulle lypsykoneiden osia, -
- joista tein hammasrattaita. - Kuinka vanha olet?
- En tiedä, hän oli noin 35 silloin. - Ei vaan, kuinka vanha sinä olet?
Hänen veljensä omisti kaupan Bulls-nimisessä paikassa.
- Se on kaupunki Uudessa-Seelannissa. - Herra, pyöränne ei ole turvallinen.
Olen tehnyt tätä 43 vuotta ja olen vielä kertomassa siitä.
Ajat muuttuvat. Lentoliikenne alkoi ja hevosliikenne loppui.
- Hevosvoimat? - Hevosliikenne.
Niin hevosliikenne. Ymmärrän.
- Olet liian vanha. - Paskat. Olen ehkä ryppyinen ulkoapäin, -
mutta sisältä olen vielä 18-vuotias. Saat rahasi tarkastuksesta, nuorukainen.
- Tarvitsetko apua? - Hei.
Rollie Free, Marty Dickerson. Olemme pyöräfaneja.
- Burt Munro Kiivimaasta. - Hauska tavata, Burt.
Saitpas minut. Missä majailet?
Tässä on terveellinen majapaikkani. Yleensä nukun yöt takapenkillä.
Terveellinenkö? Olemme kuulleet sinusta paljon.
- Kuulostat hoitavan raha-asiat hyvin. - Voihan sen niinkin sanoa.
Olemme majoittuneet Western Ridgeen, tule käymään, näytät kaipaavan suihkua.
Kaikki ovat siellä ja varmaan siellä on vielä vapaa sänkykin.
- Kiitos. Te jenkit olette mukavia. - Minua et saa aivan noin helpolla.
- Hei, Burt. - Päivää.
Etuhaarukka voi mennä milloin tahansa. Jousitus on 1920-luvulta.
Renkaat ovat täynnä hiusmurtumia.
Hänellä ei ole sammutuslaitetta, eikä turvapukua.
Sanoinhan, jos aika on ongelma, hän voi käyttää osan ajastani.
- Ei se ajasta johdu, vaan pyörästä. - Mielestäni voimme antaa hänen yrittää.
- Hän tuli Uudesta-Seelannista asti. - Jim, vilkaisitko edes hänen pyöräänsä?
- Mies on varsinainen nero. - Mutta pyörä on varsinainen dinosaurus.
Kuule, me kannamme vastuun päätöksistä.
Kun hän melko varmasti tapattaa itsensä, me olemme pirunmoisessa lirissä.
Kuulostamme laumalta jänishousuja, jos mielipiteeni kiinnostaa.
Hänen pyöränsä on kaikkea muuta kuin tekniset normit edellyttävät, Jim.
- Burt. - Jim, tule sisään.
Rollie Free sanoi, että sinut löytäisi täältä.
Rollie Free on huippukaveri. Oikea herrasmies.
Järjesti minullekin tämän paikan ilmaiseksi.
- Mitä oikein teet? - Kengänlankki täyttää halkeamat -
ja saa renkaat näyttämään kiiltäviltä ja ehjiltä, lähes uusilta.
- Halvemmat kuitenkin kuin uudet. - En sitten nähnyt mitään.
No? Saanko ajaa?
Olen pahoillani, Burt.
Keitä piruja he luulevat olevansa?
Jim, en yritä ajaa mailia neljään minuuttiin.
Aion vain istua ja avata kaasuhanat.
Kyseessä on kuitenkin minun elämäni, vai mitä?
Etkö voi tehdä mitään? Haluaisin kerrankin ylittää 320 kilometriä tunnissa.
Sen rikottuani voisin tyytyväisenä palata Uuteen-Seelantiin ja se siitä.
- Sinua arvostetaan täällä, puhuisitko heille? - Yritin jo.
Sinun sanasi painaa enemmän kuin minun.
Puhuisit heille vielä.
Tiedän, että he kuuntelevat sinua.
Hyvä on, yritän vielä. Nähdään huomenna.
Olen puolet vanhempi kuin muut.
- Mitä varten tuo on? - Ruuansulatushäiriöihin.
Kaikki haluavat, että vanhat patut käpertyisivät jonnekin hiljaiseen nurkkaan kuolemaan.
Burt Munro ei luovuta vielä. Saat olla varma siitä.
Voin yrittää, mutta en lupaa mitään.
Suuret kiitokset.
Kuuluisa Challenger One...
Mihin hän oikein menee?
- Eikö Jim kertonut hänelle? - Kyllä hän kertoi.
- Mitä hän sitten täällä tekee? - Antakaa hänen yrittää.
Hän on liian vanha, kuten pyöräkin.
Hän tuli toiselta puolelta maapalloa ajoihin.
Niin, suostu nyt.
- Wendy, jos hän tappaa itsensä. - Mitä siitä? Se on hänen elämänsä.
Tarkkailkaa järjestäjiä.
Haluatko tosiaan tehdä tämän? Minusta tämä ei ole hyvä idea.
- Vauhtia, jos aiomme tehdä tämän. - Kiiruhda. Tässä kypärä.
- Ja lasit. Vauhtia nyt, Burt. - Selvä.
Lasit nopeasti päähän.
Vauhtia. Vauhtia.
Selvä, mennään. Työntäkää! Työntäkää lujaa!
- Hei, ette voi tehdä noin. - Vauhtia.
Minne oikein olet menossa sillä?
Seis, seis...
Mitä pirua olet tekemässä, Burt? Mitä oikein yrität?
- Lämmittelen sitä vähän. - Ei se siltä näyttänyt.
- Jeesus, hän yritti ajaa sillä. - Bob.
Siinä on päättäväisin mies, jonka olen eläessäni nähnyt.
Minä tavallaan säälin tuota vanhaa kiusanhenkeä.
Tuli tänne asti. Eikö ole jotain porsaanreikää, että hän saa yrittää?
Tuskin siinä on suurtakaan riskiä. Pyörä kulkee korkeintaan sataa.
Mitä sanot, jos kiertäisimme vähän sääntöjä?
Jessus!
Juttelimme Bobin kanssa ja ajattelimme järjestää sinulle koeajon.
- Siis mitä? - Koeajon.
- Järjestäjät tulevat omilla autoilla... - Pelleiletkö?
En. Seuraamme sinua ja katsomme, pystytkö ajamaan tätä petoa.
- Totta kai pystyn ajamaan sillä. - Heti aamuvarhain, onko selvä?
Kiitos, kaverit. Taitaa olla onnenpäiväni.
- Oletko kunnossa? - Olen.
Älä satuta itseäsi.
Kuunnelkaa kaikki. Teemme näin.
Burt, sinä lähdet hitaasti liikkeelle.
Me hyppäämme autoihimme ja seuraamme sinua radalla.
- Katsotaan, pärjäätkö sinä. - Pärjään kyllä.
Ymmärsiväthän kaikki? Hyvä on, menkää autoihin.
Toivottavasti vanhus ei nolaa itseään.
Nyt mentiin.
Olen valmis, lähdetään. Työntäkää!
Kovempaa!
Hyvä, Burt!
90 kilometriä tunnissa. 100. 110.
- Noin sitä pitää, Burt. - 120.
Vauhti nousee 135:een.
145.
150, katsokaa kuinka tuo vehje kulkee.
- Herran pieksut. - He eivät pysy perässä!
Mitä ukko oikein aikoo? Kukaan ei luvannut ajaa täysillä.
Taisi selvitä pystyykö hän käsittelemään pyörää.
Mittari näyttää 150, ja hän jätti meidät kuin seisomaan.
- Katsokaa hänen menoaan! - Noin sitä pitää, Burt.
Pitäkää se paikoillaan.
Saitteko? Älkää päästäkö irti.
Olipa pettymys.
- Burt, kuinka meni? - Huonosti.
- Mikä on tuomio? - Kun vaihdoit suurimmalle vaihteelle, -
- jäimme kuin märkä rätti. - En saanut edes vaihdettua kakkosvaihteelle.
Tulppiin kertyi öljyä ja minun piti antaa lisää polttoainetta nostamalla kierroksia.
Uskon, että näemme puhutko totta.
Tarkoitatko, että saan ajaa virallisen aika-ajon?
Tarkoitan juuri sitä.
Et usko, mitä tämä merkitsee minulle, Otto. 25 vuotta olen odottanut tätä hetkeä.
Joskus täytyy hieman joustaa säännöissä, tämä on sellainen päivä.
Kiitos koko sydämeni pohjasta. Kiitos.
- Burt! - Mitä?
- Mitä he sanoivat? - Mitä tapahtui?
He sanoivat, että saan ajaa.
Hienoa!
- Miksi sitten apea ilme? - Se alkaa vasta selvitä minulle.
Minulla on melkoinen ongelma.
Heti kun ylitän 180 kilometrin tuntivauhdin, alkaa hitonmoinen huojuminen.
Se ainakin näytti vakaalta kuin edellinen vaimoni.
Minulla on teoria, ja uskon olevani oikeassa. Tarvitsen noin 20 auton akkua.
20?
- Onkohan ihan oikein varastaa nämä akut? - Emme varasta, teemme niistä muistoesineitä.
Varo akkuhappoa.
Mitä teemme niille nyt?
- Lainaamme joltakulta puhalluslampun. - Puhalluslampun?
Mitä teemme kaikella tällä metallilla?
Kun tämä jäähtyy, meillä on lyijylevy.
- Mitä teet lyijylevyllä? - Asetan sen moottoripyörän etuosaan.
- Sekö on suunnitelmasi? - Kyllä.
Painekeskipiste täytyy saada painopisteen taakse.
Jos se ei mene oikein, ohjaus tekee pyörälle kalan pyrstön.
Mitä tarkoitat kalan pyrstöllä?
Perä heiluu kuin kalan pyrstö. Niin tapahtui tänään koeajon aikana.
Joten paniikissa nostin pääni ylös tuulilasin takaa ja yhtäkkiä pyörä alkoi -
mennä suoraan ja tajusin ratkaisseeni ongelman nostaessani pääni ylös.
- En ymmärtänyt. - En minäkään.
Minäpä näytän. Anna se tänne.
- Mitä sinä teet? - Kuvitelkaa tämä sikari moottoripyöräkseni.
- Älä pistä reikiä sikariin. - Nyt pidän sitä keskeltä kiinni -
ja puhallan siihen tällä tavoin. Näettekö, kuinka epävakaa se on?
Mutta jos minä... Siirrän... - Ei taas.
Painekeskipisteen tähän ja puhallan.
Se on paljon vakaampi nyt. Painekeskipiste on painopisteen takana.
- Sitä yritän korjata lyijylevyllä. - Olet aika näppärä.
Minun pitää vain testata teoriani, ennen kuin ajan aavikolla.
Ajattelin mennä täältä rajan yli Nevadaan, -
missä ei ole nopeusrajoituksia ja käyttäisin lyijylevyä.
- Huomenta. - Huomenta.
- Tiedätkö kuinka lujaa ajoit tuolla? - Noin 250 kilometriä tunnissa.
Kuulostaa oikealta.
- Kuinka hän aikoo selviytyä tästä puhumalla? - Nyt on kyllä kusiset paikat.
Mikäs tämän vehkeen tilanne on? Eihän sinulla ole edes kilpiä siihen.
- Se on rekisteröity Uudessa-Seelannissa. - Uudessa-Seelannissa?
Aivan, olen kotoisin sieltä.
Tietysti, ja nyt kerrot, että tämä kapistus on rekisteröity ajokäyttöön?
- Kyllä, Uudessa-Seelannissa. - Niinpä tietysti.
Mitä jos ottaisit rennommin täällä Nevadassa?
Vaikka meillä ei olekaan rajoituksia, -
- emme halua ihmisten tappavan itseään. - Kuulostaa ihan hyvältä.
- Hauskaa päivää sitten vain. - Kiitos.
Burt, onko kaikki hyvin?
Nyt on niin, että meidän pitää antaa lyijylevylle kenkää.
- Kenkää? - Niin, monoa.
Lyijylevyn on lähdettävä. Kenen typeryksen idea se oli?
Sinun.
Ei kai auta, kuin ajaa sitä sellaisena kuin se on.
- Entä vapina huippunopeudessa? - Katsotaan sitä sitten.
- On toinenkin murhe. - Mitä nyt?
Kun pääsen vauhtiin, -
pakoputkesta tulee mieletön lämpöaalto.
Toivottavasti se ei grillaa jalkaani.
Entä jos käärit asbestikangasta sen ympärille? Sen luulisi toimivan.
Hyvä idea.
- Onko vielä muita pulmia kertomatta? - On, pumppuni.
- Onko sinulla huono sydän? - On.
- Hei, Burt. - Niin?
Minulla on sinulle pieni yllätys.
- Mitä? - Sulje silmäsi ja ojenna kätesi.
- Mitä? - Sulje nyt vain silmäsi.
- Minkä takia? - Koska sanoin niin, usko jo.
- Kävele vain eteenpäin. - Wendy, et kai aio tehdä minusta pelleä?
En ikinä tekisi niin, Burt. En koskaan.
Käänny ympäri.
No niin.
Ojenna nyt kätesi.
Pistä tämä taskuusi.
Nyt voit avata silmäsi.
Mitä te oikein tuijotatte?
- Mitä tämä on? - Burt, -
me täällä tasangolla äänestimme sinut vuoden urheilijaksi, -
koska tietääksemme kukaan ei ole ennen matkustanut noin kaukaa nopeusajoihin.
Normaalisti ojentaisimme sinulle pokaalin, -
mutta sinun tapauksessasi ajattelimme, että muutama lisätaala, -
voisi sopia paremmin, joten pistimme hatun kiertämään.
Hyvä tavaton!
Olen sanaton.
Kiitos teille kaikille.
Oikein paljon kiitoksia.
Olen pahoillani, etten osaa sanoa mitään.
Aika uskomaton olo, -
sillä tänne tuleminen täytti vanhan unelman.
Yritän olla luottamuksenne arvoinen.
Vanhan pyöräni alkuperäinen huippunopeus oli 87 kilometriä tunnissa.
Ajattelin tänään vähän parantaa sitä.
Autot ovat lähtöviivalla. Seuraavana numero 86.
Kuljettaja odottaa valmiina työntöautoa.
Seuraava kilpailija on Burt Munro kaukaa Uuden-Seelannin Invergargillista.
Burt Munron osallistuminen hyväksyttiin vasta eilen.
Burt, mistä sait tämän kankaan?
- Mitä? - Kysyin, että mistä sait tämän?
Revin vanhan sähköpeiton auki ja otin asbestikankaan sieltä.
Toitko sydänlääkkeet?
- Oletko kunnossa? - Parasta ottaa yksi.
He ovat lähes valmiita. Vauhtia, mennään.
Siinä lukee, että se voi aiheuttaa uneliaisuutta, -
- eikä koneita saisi käyttää. - Tiedän kyllä.
- Etkä saisi ottaa kahta kerralla. - Yksi minulle ja toinen pyörälle.
Nitroglyseriinillä sen pitäisi kulkea kovempaa.
Otahan tästä, kultaseni.
Sillä lailla.
- Olemme lähes valmiita. - No niin, nyt mennään.
- Pitäkää se paikallaan. - Ajolasit.
- Mitä? - Laita ajolasit.
Jalkani eivät mahdu sisälle asbestikankaan takia.
- Otetaan se pois. - Jalkasihan paistuvat.
Vähät siitä. Minulla on varasuoja.
- No niin, Burt. - Laitetaan ajolasit.
- Onko jo? - Tiedät reitin.
- Tule ehjänä takaisin. - Mennään. Työntäkää!
Työntäkää kovempaa, kaverit!
Työntäkää.
Aja suoraan.
Hoida homma, Burt. Anna mennä vaan!
Anna mennä, Burt!
- Anna mennä, Burt! - Pystyt siihen, Burt!
Hänellä ei ole laskuvarjoa eikä jarruja.
255,318.
Ensimmäinen maili, 255,318 kilometriä tunnissa.
- Mene, Burt! - Anna palaa!
- Anna meille ylpeyden aihetta, kulta! - Burt!
270,243.
Toinen maili, 270,243 kilometriä tunnissa.
- Riko ennätys, Burt. Anna mennä! - Vauhtia, Burt.
Kolmas maili, 275,795 kilometriä tunnissa.
Neljäs maili, 277,588 kilometriä tunnissa.
- Hyvä! - Niin sitä pitää!
Viides maili, 295,627 kilometriä tunnissa.
311,775.
Kuudes maili, 311,775 kilometriä tunnissa.
Anna mennä!
- Anna mennä, Burt. Pystyt siihen! - Anna mennä!
Seitsemäs maili, 312,552 kilometriä tunnissa.
- Mitä se näyttää? - 324,848.
Kahdeksas maili, 324,848 kilometriä tunnissa.
Hyvät naiset ja herrat, uusi maailmanennätys on -
324,848 kilometriä tunnissa.
Burt, toivottavasti saat sen pian pysähtymään.
- Hän on palannut! - Minne?
Omalle kotiplaneetalleen, sillä täältä hän ei varmasti ole.
Grillasin omat jalkani.
Tein sen.
Tom, voitko vastata? Käteni ovat märät.
- Haloo? - Tämä on Yhdysvaltain vastapuhelu -
herra Burt Munrolta, hyväksyttekö veloituksen?
- Äiti, tämä on Burtin vastapuhelu. - Onko? Hyväksy se!
- Äitini käski hyväksyä puhelun. - Jatkakaa, herra.
- Hei, Tom. Oletko se sinä? - Olen.
Burt täällä. Tein sen, Tom. Se on maailman nopein Indian.
Onko? Isä!
Burt teki sen! Hän teki uuden ennätyksen.
- Mitä kuuluu? - Terve, kaveri!
- Hei, Duncan. Kiitos. - Onneksi olkoon, Burt.
- Tervetuloa kotiin, Burt. - Hei, George.
- Olet tehnyt tästä paikasta kauniin. - Olemme ylpeitä sinusta.
- Teit Invercargillistä kuuluisan. - Niinpä taisin.
- Mitä suunnitelmia sinulla on? - Nyt täytyy paiskia paljon töitä, -
jos palaan takaisin Bonnevilleen ensi vuonna.
- Lisää aikaisia herätyksiäkö? - Aivan.
- Hei, rakas. Mukava olla täällä. - Tervetuloa kotiin.
- Hei, Tom. - Hei, Burt.
Mitä kuuluu, poika? Hauska nähdä sinua.
Oletko kasvanut?
Huolehdin sitruunapuustasi, niin kuin käskit.
Huolehditko? Se näyttää voivan hyvin.
Kaunis.
- Ruokin kanat. - Ruokitko?
- Äiti keitti kaikki munat. - Niinkö?
- Olivatko ne hyviä? - Olivat.
- Onko sinulla avain? - Tässä.
- Kiitos. - Huolehdin siitä.
- Tiedän. - Kuinka kovaa ajoit?
Hyvin kovaa. Ajoin yhden kerran yli 300 kilometrin tuntivauhtia.
Mitä tapahtuu, jos aukaisee suun sellaisessa vauhdissa?
Luultavasti housujen takapuoli repeäisi.
Katsotaan.
Mukava olla kotona omassa murjussa.
Burt yritti aina vain ajaa kovempaa moottoripyörällään.
Hän palasi Bonnevilleen yhdeksän kertaa rikkomaan useita nopeusennätyksiä.
Burtin vuoden 1967 ennätys alle 1000-kuutioisissa moottoripyörissä on yhä voimassa.